Jak se advent blíží k Vánocům, tak se lidé více a více stávají zase dětmi.
Přijde mi, že u mnoha z nich se vánoční pohoda omezuje na vzpomínání na dětská léta.
komentáře, politika a aktuální dění
Jak se advent blíží k Vánocům, tak se lidé více a více stávají zase dětmi.
Přijde mi, že u mnoha z nich se vánoční pohoda omezuje na vzpomínání na dětská léta.
Ne veliké firmy ale veliké mozky produkují skvělé myšlenky.
Díky sociálním sítím s geolokací a vyhledáváním budou mít budoucí životopisci velmi snadnou práci.
Jen nevím, zda bude o kom smysluplně psát…
Jedním z hlavních problémů dnešního světa je absence bláznů.
Když přišli nacisté pro komunisty, mlčel jsem; nebyl jsem přece komunista.
Když zavřeli sociální demokraty, mlčel jsem; nebyl jsem přece sociální demokrat.
Když přišli pro odboráře, neprotestoval jsem; nebyl jsem přece doborář.
Když přišli pro židy, neprotestoval jsem; nebyl jsem přce žid.
Když přišli pro mě, nebyl už nikdo, kdo by mohl protestovat.
protestantský pastor a teolog Martin Niemeiller
„…Je rozdíl mezi pasivním dobrem a aktivním dobrem. To druhé, dle mého názoru, znamená věnovat čas a energii tomu, aby člověk zmírnil bolest a utrpení. Vyaduje to, aby člověk šel, vyhledal ty, již trpí a jsou v ohrožení; nikoliv pouze žít vzorně pasivním způsobem a nekonat zlo.“
Nicholas Winton v dopise příteli v roce 1939, z výstavy Wintonovy děti
„To, co si 60% – 80% lidstva představuje pod pojmem Bůh, naštěstí neexistuje.“
Karel Rahner
Příčinou krise je morální bída. Přelom hospodářské krize? Nevěřím v žádné přelomy samy od sebe. To, čemu jsme zvykli říkat hospodářská krize, je jiné jméno pro mravní bídu. Mravní bída je příčina, hospodářský úpadek je následek.
V naší zemi je mnoho lidí, kteří se domnívají, že hospodářský úpadek lze sanovat penězi. Hrozím se důsledku tohoto omylu. V postavení, v němž se nacházíme, nepotřebujeme žádných geniálních obratů a kombinací. Potřebujeme mravní stanoviska k lidem, k práci a veřejnému majetku.
Nepodporovat bankrotáře, nedělat dluhy, nevyhazovat hodnoty za nic, nevydírat pracující, dělat to, co nás pozvedlo z poválečné bídy, pracovat a šetřit a učinit práci a šetření výnosnější, žádoucnější a čestnější než lenošení a mrhání.
Máte pravdu, je třeba překonat krizi důvěry, technickými zásahy, finančními a úvěrovými ji však překonat nelze, důvěra je věc osobní a důvěru lze obnovit jen mravním hlediskem a osobním příkladem.
Tomáš Baťa, 1932
Embrya nezanechávají fosilie.
Teilharda de Chardin:
Vím, že nic nevím.
Nevím, že vím a nevím, co vím.
Nesmím, co vím.
Smím, co nevím.
Tedy:
Vím, co vím, i když taky vím, co nevím.
Akorát prostě ani jedno nevím úplně přesně.